ПРОЕКТ
Вноситься 
Кабінетом Міністрів України
ЮА. ЯЦЕНЮК
“     ” 			2015 р.
Закон УкраЇни
Про внесення змін до деяких законодавчих актів 
України щодо удосконалення законодавства 
з питань охорони здоров’я
____________________________________________
Верховна Рада України	 п о с т а н о в л я є:
I. Внести зміни до таких законодавчих актів України:
1. У Господарському кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 18—22, ст. 144):
1) частину сьому статті 74 після слова “державі” доповнити словами і цифрами “, або товариство з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків часток у статутному капіталі якого належать державі”;
2) у статті 76:
частину першу доповнити абзацом такого змісту:
“здійснюється медичне обслуговування населення.”;
перше речення частини другої після слів “Кабінету Міністрів України” доповнити словами “, крім казенних підприємств у галузі охорони здоров’я, які утворюються за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров’я”;
частину четверту після слів “державного банку” доповнити словами “(крім казенних підприємств у галузі охорони здоров’я, які можуть мати рахунки в інших комерційних банках)”;
3) статтю 78 доповнити частиною десятою такого змісту:
“10. Комунальне унітарне комерційне підприємство може бути перетворене в акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого належать відповідній територіальній громаді, або товариство з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків часток у статутному капіталі якого належать відповідній територіальній громаді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.”.
2. В Основах законодавства України про охорону здоров’я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19 із наступними змінами):
1) у частині першій статті 3:
в абзаці третьому слова “основним завданням яких є забезпечення медичного” замінити словами “що забезпечує медичне”;
абзац восьмий викласти у такій редакції:
“охорона здоров’я — система заходів, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, закладами охорони здоров’я, медичними та фармацевтичними працівниками, громадськими організаціями та спілками і громадянами з метою збереження та відновлення фізіологічних і психологічних функцій, оптимальної працездатності та соціальної активності людини при максимальній біологічно можливій індивідуальній тривалості її життя;”;
2) у статті 16:
частину другу викласти у такій редакції:
“Порядок утворення, припинення закладів охорони здоров’я визначається законом з урахуванням положень цих Основ. Особливості діяльності та класифікація закладів охорони здоров’я визначаються Кабінетом Міністрів України.”;
доповнити статтю після частини другої новими частинами такого змісту:
“Залежно від форми власності заклади охорони здоров’я утворюються та існують як державні, комунальні, приватні або як заклади охорони здоров’я, утворені на змішаній формі власності (шляхом об’єднання майна різних форм власності).
За організаційно-правовою формою заклади охорони здоров’я можуть утворюватися та існувати як державні унітарні підприємства, комунальні унітарні підприємства, господарські товариства та в іншій організаційно-правовій формі згідно із законодавством.
Заклад охорони здоров’я може мати відокремлене майно (в тому числі кошти), закріплене за ним на відповідному праві, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.
Заклади охорони здоров’я, що реорганізуються з бюджетних установ в інші організаційно-правові форми, не можуть провадити інші види господарської діяльності, що не пов’язані з медичним обслуговуванням.”.
У зв’язку з цим частини третю — десяту вважати відповідно частинами сьомою — чотирнадцятою;
частину десяту викласти у такій редакції:
“Заклад охорони здоров’я провадить свою діяльність на підставі установчих документів, що затверджуються власником закладу охорони здоров’я (уповноваженим органом управління).”;
доповнити статтю після частини десятої новою частиною такого змісту:
“Управління закладом охорони здоров’я здійснюється відповідно до вимог законодавства та його установчих документів.”.
У зв’язку з цим частини одинадцяту — чотирнадцяту вважати відповідно частинами дванадцятою — п’ятнадцятою;
частину чотирнадцяту викласти у такій редакції:
“Керівники державних, комунальних закладів охорони здоров’я, зокрема тих, що утворені у формі державних та комунальних підприємств, та закладів охорони здоров’я, що утворені у формі господарських товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить державі або територіальній громаді, обираються за конкурсом і призначаються на посаду власником закладу охорони здоров’я (уповноваженим органом управління) шляхом укладення з ними контракту. Порядок проведення конкурсу та укладення контракту з керівниками таких закладів охорони здоров’я, а також типова форма зазначеного контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.”;
3) у статті 18:
у частині першій слова “страхування, благодійних фондів” замінити словами “та соціального страхування, благодійних фондів, інших коштів фізичних та юридичних осіб”;
частину третю викласти у такій редакції:
“Медична допомога надається безоплатно за рахунок бюджетних коштів у закладах охорони здоров’я, з якими головними розпорядниками бюджетних коштів укладені договори про медичне обслуговування населення, в межах загального обсягу бюджетних призначень головного розпорядника бюджетних коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік. Особливості укладення договорів про медичне обслуговування населення за кошти державного бюджету та субвенцій, наданих з державного місцевим бюджетам, визначаються Кабінетом Міністрів України.”;
друге речення частини четвертої виключити;
доповнити статтю після частини четвертої новою частиною такого змісту:
“Кошти, не використані закладом охорони здоров’я (крім закладів охорони здоров’я, що існують у формі бюджетних установ) протягом бюджетного періоду, не вилучаються та можуть використовуватися у подальшому закладом охорони здоров’я на власний розсуд виключно з метою фінансування його діяльності (у тому числі на оновлення його матеріально-технічної бази) з урахуванням вимог законодавства та установчих документів. Невикористання закладом охорони здоров’я бюджетних коштів та (або) коштів, отриманих закладом охорони здоров’я за договорами про медичне обслуговування населення, не може бути підставою для зменшення обсягу бюджетних коштів, що будуть перераховані такому закладу охорони здоров’я у наступному бюджетному періоді, за умови належного виконання договору про медичне обслуговування населення.”.
У зв’язку з цим частини п’яту — восьму вважати відповідно частинами шостою — дев’ятою;
частину шосту викласти у такій редакції:
“Обсяги бюджетного фінансування закладів охорони здоров’я визначаються на підставі методології, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров’я.”;
друге речення частини сьомої після слів “місцевого бюджету” доповнити словами “на підставі договорів про медичне обслуговування населення”;
у частині восьмій:
слова “добровільно передані підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами, а також з дозволу власника або уповноваженого ним органу” замінити словами “отримані від юридичних та фізичних осіб, а також”;
доповнити частину реченням такого змісту: “Вимоги Господарського кодексу України щодо реалізації продукції (робіт, послуг) за цінами (тарифами), що визначаються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, не застосовуються до закладів охорони здоров’я, створених у формі державних казенних підприємств та комунальних некомерційних підприємств.”;
доповнити статтю після частини восьмої новою частиною такого змісту:
“Надходження закладів охорони здоров’я (крім закладів охорони здоров’я, що існують у формі бюджетних установ), зокрема суми бюджетного фінансування, кошти, отримані від юридичних та фізичних осіб, плата за послуги у сфері охорони здоров’я, інші надходження, не заборонені законом, зараховуються на їх рахунки у банках.”.
У зв’язку з цим частину дев’яту вважати частиною десятою;
4) статтю 24 після частини другої доповнити новими частинами такого змісту:
“Наглядова рада закладу охорони здоров’я є колегіальним органом, що здійснює громадський контроль за дотриманням прав та забезпеченням безпеки пацієнтів, додержанням етичних принципів і законодавчих вимог щодо здійснення медичного обслуговування закладом охорони здоров’я, розглядає фінансово-господарську діяльність закладу охорони здоров’я.
Порядок утворення, права, обов’язки наглядової ради закладу охорони здоров’я та типове положення про наглядову раду закладу охорони здоров’я затверджуються Кабінетом Міністрів України.”.
У зв’язку з цим частину третю вважати частиною п’ятою;
5) частину першу статті 75 після слова “інтернатуру” доповнити словами “, клінічну резидентуру”;
6) доповнити Основи розділом ХІІІ “Прикінцеві та перехідні положення” такого змісту:
“Розділ XIІI
ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ
1. Державні та комунальні заклади охорони здоров’я, що створені та існують у формі бюджетних установ (крім закладів охорони здоров’я центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони громадського порядку, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах оборони та військового будівництва, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України), реорганізовуються шляхом перетворення в державні унітарні казенні або комерційні підприємства та комунальні унітарні некомерційні або комерційні підприємства відповідно.
Реорганізація (в тому числі визначення організаційно-правової форми закладу охорони здоров’я, що утворюється в результаті реорганізації) здійснюється на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить відповідний державний чи комунальний заклад охорони здоров’я, у визначеному законом порядку реорганізації юридичних осіб з урахуванням особливостей, встановлених пунктами 2—6 цього розділу.
2. В ході реорганізації шляхом перетворення державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ у державні та комунальні підприємства відповідно до пункту 1 цього розділу не застосовуються положення законодавства щодо:
1) необхідності одержання згоди кредиторів стосовно заміни боржника у зобов’язанні (переведення боргу), якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України;
2) права кредиторів вимагати у зв’язку з проведенням реорганізації забезпечення виконання зобов’язань, їх дострокового припинення або виконання та відшкодування збитків;
3) неможливості завершення реорганізації до задоволення вимог, заявлених кредиторами;
4) необхідності вчинення дій, встановлених законодавством про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у разі, коли вартість майна відповідних державних чи комунальних закладів охорони здоров’я, що підлягають реорганізації, є недостатньою для задоволення вимог кредиторів;
5) проведення аудиторської перевірки фінансової звітності відповідних державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ, що підлягають реорганізації.
3. Установити, що ліцензії державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ, що реорганізовуються шляхом перетворення відповідно до пункту 1 цього розділу, не анулюються, а підлягають переоформленню на тих самих умовах відповідним юридичним особам, утвореним у результаті перетворення, в порядку, передбаченому Законом України “Про ліцензування видів господарської діяльності”, без стягнення плати за переоформлення ліцензії.
Установити, що всі дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та устаткування підвищеної небезпеки, санітарні паспорти, інші дозволи, свідоцтва, сертифікати, видані державним та комунальним закладам охорони здоров’я — бюджетним установам, що реорганізовуються шляхом перетворення відповідно до пункту 1 цього розділу, не анулюються, а підлягають переоформленню на тих самих умовах відповідним юридичним особам, утвореним у результаті перетворення, без стягнення плати за таке переоформлення.
4. Установити, що в ході реорганізації державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ відповідно до пункту 1 цього розділу та після її завершення трудові договори (контракти) працівників відповідних державних та комунальних закладів охорони здоров’я (в тому числі їх керівників) зберігають свою дію. При цьому не вимагається переукладення трудових договорів (контрактів) між працівниками відповідних державних та комунальних закладів охорони здоров’я (в тому числі їх керівниками) та створеними в результаті реорганізації відповідно до пункту 1 цього розділу державними та комунальними підприємствами, крім випадків переукладення договорів за бажанням працівників відповідних державних та комунальних закладів охорони здоров’я (в тому числі їх керівників).
5. Державні та комунальні підприємства, що утворюються в результаті реорганізації шляхом перетворення державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ відповідно до пункту 1 цього розділу, є правонаступниками усіх прав і обов’язків відповідних бюджетних установ. Органи, які здійснюють управління майном відповідних державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ, передають державним та комунальним підприємствам, що утворюються в результаті реорганізації таких установ відповідно до пункту 1 цього розділу, майно, що входить до цілісного майнового комплексу державного чи комунального закладу охорони здоров’я — бюджетної установи, яким користувалися на відповідному праві зазначені заклади. Майно, що передається від державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ до державних та комунальних підприємств, створених у результаті реорганізації цих закладів шляхом перетворення, закріплюється за підприємствами на праві оперативного управління (для державних унітарних казенних підприємств та комунальних унітарних некомерційних підприємств) або на праві господарського відання (для державних унітарних комерційних підприємств та комунальних унітарних комерційних підприємств).
6. Установити, що передача нерухомого майна від державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ до державних та комунальних підприємств, що утворюються в результаті реорганізації цих закладів шляхом перетворення відповідно до пункту 1 цього розділу, може здійснюватися на підставі даних бухгалтерського обліку відповідних бюджетних установ щодо такого майна та його інвентаризації без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно. Державна реєстрація прав на нерухоме майно (в тому числі права господарського відання) та прав на землю, що передаються (переходять) від державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ до державних та комунальних підприємств, що утворюються в результаті реорганізації цих закладів шляхом перетворення відповідно до пункту 1 цього розділу, здійснюється на підставі передавального акта та акта оцінки відповідного майна (за наявності). Передавальний акт та акт оцінки майна (за наявності) є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно (в тому числі права господарського відання) та прав на землю, що передаються (переходять) від бюджетних установ до державних та комунальних підприємств, що утворюються в результаті реорганізації шляхом перетворення державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ відповідно до пункту 1 цього розділу.
7. Установчим документом державних та комунальних закладів охорони здоров’я, що утворюються у формі державних та комунальних підприємств в результаті реорганізації відповідно до пункту 1 цього розділу, є статут, що затверджується власником такого підприємства (уповноваженим органом управління) на основі типового статуту, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
8. Установити, що за результатами 2015—2020 років комунальні унітарні підприємства, що були створені в результаті реорганізації шляхом перетворення комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ відповідно до пункту 1 цього розділу, не зобов’язані відраховувати на користь відповідних територіальних громад (уповноважених ними органів) частину свого чистого прибутку (доходу).
9. Установити, що до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров’я, методології, передбаченої частиною шостою статті 18 цих Основ, обсяги бюджетного фінансування визначаються на підставі науково обґрунтованих нормативів з розрахунку на одного жителя.
10. Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня набрання чинності цим Законом:
1) забезпечити внесення змін до ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики в частині переоформлення ліцензій закладам охорони здоров’я — державним та комунальним підприємствам, утвореним в результаті реорганізації державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ відповідно до пункту 1 цього розділу;
2) затвердити особливості укладення договорів про медичне обслуговування населення та типову форму такого договору;
3) затвердити порядок проведення конкурсу та укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров’я і типову форму такого контракту;
4) затвердити типовий статут державного чи комунального закладу охорони здоров’я, що утворюється у формі державного чи комунального підприємства відповідно до пункту 1 цього розділу.
11. Центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров’я, протягом двох місяців з дня набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань охорони здоров’я”:
1) розробити та подати на затвердження Кабінету Міністрів України:
порядок розподілу медичної субвенції між місцевими бюджетами на 2016 рік;
проект нормативно-правового акта про внесення змін до Порядку акредитації закладу охорони здоров’я в частині спрощення порядку акредитації закладів охорони здоров’я — державних та комунальних підприємств, утворених в результаті реорганізації державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ  відповідно до пункту 1 цього розділу;
проекти нормативно-правових актів про особливості укладення договору про медичне обслуговування населення та типову форму такого договору;
проекти нормативно-правових актів про порядок проведення конкурсу, укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров’я та типову форму такого контракту;
2) розробити проект та забезпечити прийняття в установленому порядку нормативно-правового акта про внесення змін до ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики в частині переоформлення ліцензій закладам охорони здоров’я — державним та комунальним підприємствам, утвореним в результаті реорганізації державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ відповідно до пункту 1 цього розділу;
3) розробити та затвердити Методику розрахунку вартості надання медичних послуг та стандарти медичної допомоги (клінічні протоколи) на основі науково обґрунтованої медичної практики (доказової медицини);
4) привести власні нормативно-правові акти у відповідність із цими Основами, зокрема в частині вимог до організаційно-правової форми закладів охорони здоров’я та їх фінансування;
5) розробити програму підготовки менеджерів органів та закладів охорони здоров’я.
12. Кабінету Міністрів України та центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров’я, забезпечити здійснення контролю за проведенням реорганізації державних та комунальних закладів охорони здоров’я відповідно до пункту 1 цього розділу в межах своїх повноважень.
13. Установити, що до 31 грудня 2019 року до державних та комунальних підприємств, що утворюються в результаті реорганізації шляхом перетворення державних та комунальних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ відповідно до пункту 1 цього розділу, не застосовуються:
вимоги частини другої статті 75 та частини восьмої статті 77 Господарського кодексу України щодо подання на розгляд, погодження та затвердження річного фінансового плану та звіту про його виконання;
вимоги частини третьої та одинадцятої статті 75 Господарського кодексу України.
14. Установити, що порядок утворення і діяльності у сфері охорони здоров’я професійних самоврядних організацій медичних та фармацевтичних працівників визначається законом.”.
3. У Законі України “Про управління об’єктами державної власності” (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 46, ст. 456; 2012 р., № 40, ст. 480):
1) пункт 12 частини першої статті 6 після слова “законодавства” доповнити словами “, а у випадку, передбаченому Господарським кодексом України, приймають рішення про створення казенних підприємств у галузі охорони здоров’я”;
2) статтю 18 “Прикінцеві положення” доповнити пунктом 8 такого змісту:
“8. Установити, що за результатами 2015—2020 років до державних унітарних підприємств, що були утворені в результаті реорганізації шляхом перетворення державних закладів охорони здоров’я — бюджетних установ відповідно до пункту 1 розділу XIІI “Прикінцеві та перехідні положення” Основ законодавства України про охорону здоров’я, не застосовується:
вимога про відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами, встановлена частиною першою статті 111 цього Закону;
вимога про складення та затвердження (погодження) фінансових планів.”.
4. У Законі України “Про екстрену медичну допомогу” (Відомості Верховної Ради України, 2013 р., № 30, ст. 340):
1) у статті 7:
у частині другій:
слова “органах казначейства і банках,” замінити словами “банках, може мати”;
доповнити частину реченням такого змісту: “Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф за необхідності може також відкривати рахунки в органах центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.”;
у частині шостій слова “праві оперативного управління” замінити словами “відповідному праві згідно із законодавством”;
у частині сьомій слова “Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями” замінити словами “а також його установчими документами”;
2) у частині шостій статті 9 слова “праві оперативного управління” замінити словами “відповідному праві згідно із законодавством”.
5. Розділ ХІ “Прикінцеві положення” Закону України “Про здійснення державних закупівель” (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 24, ст. 883) доповнити пунктом 7 такого змісту:
“7. Тимчасово, до 31 грудня 2019 року, дія цього Закону не поширюється на закупівлю послуг за договорами про медичне обслуговування населення у державних та комунальних закладах охорони здоров’я відповідно до статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров’я незалежно від вартості предмета закупівлі.”.
6. Пункт 6 статті 21 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про ліцензування видів господарської діяльності” (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., № 23, ст. 158) доповнити абзацом такого змісту:
“Ліцензії закладів охорони здоров’я — бюджетних установ, що реорганізовуються шляхом перетворення відповідно до пункту 1 розділу XІII “Прикінцеві та перехідні положення” Основ законодавства України про охорону здоров’я, не анулюються, а підлягають переоформленню на тих самих умовах відповідним юридичним особам, утвореним в результаті перетворення, в порядку, передбаченому статтею 13 цього Закону. При цьому вимога частини п’ятнадцятої статті 13 цього Закону щодо того, що зміна найменування у разі переоформлення ліцензії не повинна бути пов’язана з реорганізацією юридичної особи, не застосовується. Плата за переоформлення ліцензії не стягується.”.
ІІ. Прикінцеві положення
1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
2. Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня набрання чинності цим Законом:
прийняти нормативно-правові акти, передбачені цим Законом;
привести власні нормативно-правові акти у відповідність з цим Законом;
забезпечити перегляд та приведення відповідними центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність з цим Законом.
              Голова 
Верховної Ради України